ПРИХИЛЬНІСТЬ ДО ЛІКУВАННЯ ПРИ ЦУКРОВОМУ ДІАБЕТІ 2-ГО ТИПУ Й АРТЕРІАЛЬНІЙ ГІПЕРТЕНЗІЇ У ВІКОВОМУ ТА ҐЕНДЕРНОМУ АСПЕКТАХ
Мета дослідження – визначити стан прихильності до лікування пацієнтів із цукровим діабетом 2-го типу за наявності або відсутності супутньої артеріальної гіпертензії.Участь у дослідженні взяли 102 пацієнти із цукровим діабетом 2-го типу, які отримували амбулаторну медичну допомогу, зокрема 52 учасники із супутньою артеріальною гіпертензією та 50 осіб із нормальним артеріальним тиском. Для визначення прихильності досліджуваних до лікування використовували Morisky Medication Adherence Scale-8 (шкалу Моріскі), MMAS-8.Під час оцінювання достовірності різниці рівнів прихильності до лікування визначено вірогідні відмінності в пацієнтів із коморбідністю та без артеріальної гіпертензії (p = 0,019). Загалом, у пацієнтів із цукровим діабетом 2-го типу й артеріальною гіпертензією переважає низький рівень, тоді як у більшості пацієнтів з діабетом без поєднаної патології встановлено високий рівень комплаєнтності.Поведено аналіз достовірності різниці між кількістю осіб із різними рівнями комплаєнтності в осіб середнього і похилого віку між групами без підвищеного артеріального тиску або з артеріальною гіпертензією, зазначено вірогідність різниці між рівнями у групах дослідження в пацієнтів похилого віку (p = 0,005), тоді як серед учасників середнього віку різниця не була суттєвою. Оцінювання достовірності різниці між чоловіками з наявністю / відсутністю супутньої артеріальної гіпертензії з різними рівнями прихильності до лікування показало наявність вірогідних відмінностей (p = 0,025). Загалом, пацієнти-чоловіки із цукровим діабетом і артеріальною гіпертензією мають нижчі показники прихильності до лікування, ніж пацієнти з діабетом без поєднаної патології. Оцінювання відмінностей рівнів прихильності до лікування в жінок між групами дослідження виявило незначну різницю. Учасниці як із поєднаною патологією, так і з діабетом і нормальним артеріальним тиском однаковою мірою мають високий і середній рівень комплаєнтності, спостерігали деяке переважання низького рівня в жінок з коморбідністю.
Авторське право (c) 2025 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ ХРОНІЧНИХ НЕІНФЕКЦІЙНИХ ЗАХВОРЮВАНЬ ТА ШКІДЛИВИХ ЗВИЧОК НА ПСИХОЛОГІЧНИЙ КОМПОНЕНТ ЗДОРОВ’Я У СТУДЕНТОК-МЕДСЕСТЕР
Мета дослідження – проаналізувати показники психологічного компонента якості життя у студенток-медсестер залежно від наявності хронічних неінфекційних захворювань і шкідливих звичок.У дослідженні взяли участь 70 здобувачів другого рівня вищої освіти за спеціальністю 223 «Медсестринство». Якість життя оцінювали за допомогою опитувальника SF-36. У результаті проведеного аналізу психологічного компоненту здоров’я здобувачів магістерського рівня за спеціальністю «Медсестринство» не встановлено залежності показників психологічного компоненту здоров’я, зокрема й життєвої активності, соціального функціонування, рольового функціонування та психологічного здоров’я, від наявності чи відсутності хронічних захворювань.Наявність шкідливих звичок впливає на життєву активність і психологічне здоров’я студенток-медсестер, які вірогідно нижчі відповідно на 35,24 та 9,45% стосовно даних з відсутніми шкідливими звичками, тоді як психологічний компонент здоров’я, соціальне та рольове функціонування, зумовл ене емо ційним станом не залежали від шкідливих звичок у здобувачів магістерського рівня за спеціальністю «Медсестринство».З огляду на постійну високу поширеність паління і ожиріння серед медсестер, необхідно забезпечити ефективну освіту та консультування здобувачів щодо небезпеки паління та переїдання, припинення паління, модифікації способу життя та позитивних стратегій подолання стресу. Це може мати суттєвий вплив на майбутню професійну практику та допомогти знизити рівень паління і ожиріння в усьому світі.
БОЙОВЕ БЕЗСОННЯ В УМОВАХ ВІЙНИ: НАУКОВЕ ОБҐРУНТУВАННЯ, РЕГІОНАЛЬНИЙ АНАЛІЗ І НОВІ ПІДХОДИ В НАПРЯМІ СОМНОТЕРАПІЇ
У статті представлено поняття бойового безсоння – комплексного нейропсихологічного порушення сну, що виникає в умовах війни як у військових, так і в цивільного населення. На основі опитування понад 190 респондентів з різних регіонів України проаналізовано основні прояви бойового безсоння, зокрема кошмари, нічні пробудження, відсутність відновлення після сну, страх заснути ввечері й протягом дня, бо сон сприймається як загроза навіть за відсутності кошмарів. Запропоновано нову міждисциплінарну галузь у напрямі сомнотерапії – військову сомнотерапію, а також діагностичний інструмент SOMNUS-FRONT. Наведено емпіричні дані, що підтверджують актуальність бойового безсоння як наукової категорії, відмінної від deployment-related insomnia. Стаття закладає основу для нових підходів до лікування та профілактики порушень сну в умовах війни.
МОЖЛИВОСТІ ЛОГОТЕРАПІЇ У ПОДОЛАННІ НАСЛІДКІВ ПСИХОЛОГІЧНОЇ ТРАВМИ
У статті розглянуто можливості логотерапії як психотерапевтичного методу в подоланні наслідків психотравматичних подій, зокрема в контексті посттравматичних стресових розладів, моральної травми та ноогенних порушень. Логотерапія, заснована Віктором Франклом, орієнтована на пошук смислу як клю- чового ресурсу для зцілення особистості, яка пережила страждання. У роботі висвітлюються базові кон- цепти логотерапії, а саме «екзистенційний вакуум», «воля до смислу», «ноогенна дименсія» та їх значення для психотерапевтичної допомоги постраждалим. Особливу увагу приділено механізмам подолання трав- матичного досвіду через розвиток особистісної відповідальності, зміни ставлення до незмінних обставин та актуалізацію цінностей. Також аналізуються інтегративні можливості логотерапії у системі сучасної психотерапії стрес-асоційованих розладів. Розглядаються клінічні приклади та емпіричні дослідження, що підтверджують ефективність логотерапевтичного підходу. Робота підкреслює актуальність екзистен- ційного підходу в умовах зростання кількості осіб, які пережили психотравмуючі події, та потребують не лише симптоматичного лікування, а й відновлення цілісності та сенсу життя.
ДАЙДЖЕСТ 62 ЩОРІЧНОЇ ЗУСТРІЧІ ЄВРОПЕЙСЬКОГО ТОВАРИСТВА ДИТЯЧОЇ ЕНДОКРИНОЛОГІЇ: ОРФАННІ ЗАХВОРЮВАННЯ
Генетичні відкриття суттєво покращили наше розуміння механізмів, відповідальних за кластер рікісних захворювань, асоційованих з ураженням ендокринної системи, і сприяли розробленню нових профілактичних і терапевтичних стратегій. Медичні інновації дедалі більше зосереджуються на наданні допомоги з урахуванням індивідуальних моделей генетичної схильності. Наприкінці 2024 року, 16–18 листопада, у Ліверпулі (Великобританія) відбулася 62-га щорічна зустріч Європейського товариства дитячої ендокринології. Одним з основних гасел цього заходу було впровадження менеджменту рідкісних захворювань, асоційованих із залученням ендокринної системи, у дію. ESPE 2024 була неперевершеною нагодою для спілкування та обміну безцінними знаннями із сотнями зацікавлених сторін у співтоваристві з вивчення рідкісних ендокринологічних захворювань. Особлива увага на пленарних лекціях цього заходу була присвячена геноміці рідкісних захворювань, на симпозіумах – висвітленню останньої інформації стосовно порушень процесів зростання, мінеральних розладів, перспективних методів лікування захворювань скелета, статевого розвитку, врученню премії Андерсена за дослідження місенс-мутації FDX1, наслідком якої є вроджена гіперплазія надниркових залоз з дефіцитом 11β-гідроксилази та стійкого до лікування вітаміном D кісткового рахіту, а також презентації опису нового розладу людини – низькорослості, що спричинена дефіцитом QSOX2, порушення моторики шлунково-кишкового тракту й імунної дисфункції.
ДІЯЛЬНІСТЬ ЄВРОПЕЙСЬКОЇ АКАДЕМІЇ ПЕДІАТРІЇ: ВИРІШЕННЯ СТРАТЕГІЧНИХ ПИТАНЬ ТА ФОРМУВАННЯ МАЙБУТНІХ ПЕРСПЕКТИВ
Мета публікації – проаналізувати діяльність Європейської академії педіатрії із 2022 року дотепер з акцентом на вирішення стратегічних питань та формування майбутніх перспектив.Матеріали і методи. Проведено аналіз обговорених питань національними делегатами на засіданнях Європейської академії педіатрії, тематик надісланих опитувальників, витягів секретаріату та даних офі- ційної інтернет-сторінки товариства (https://www.eapaediatrics.eu).Результати і обговорення. Наведено короткі відомості про розглянуті на засіданнях захворювання дітей, які потребують великого фокуса уваги в різних куточках Європи. Активно обговорено теми недо- ношеності, її впливу на систему охорони здоров’я. Нині гострою є проблема підліткового віку, з необхідні- стю всебічного поширення сексуальної освіти, кращого доступу до контрацепції, запобігання підлітковій вагітності, важливості надання індивідуальної підтримки молодим батькам і їхнім дітям. Велика увага приділяється ранньому виявленню пацієнта з метаболічними захворюваннями та вчасному призначенню терапії. Акцентується на можливості профілактики багатьох захворювань шляхом проведення вакцинації та запобігання травматизму дотриманням правил безпеки.Висновки. Європейська академія педіатрії шукає рішення актуальних проблем педіатрії, обстоює права дітей і медичних працівників на міжнародному рівні.
ПОШИРЕНІСТЬ СМЕРТЕЛЬНИХ ВИПАДКІВ ПАДІННЯ З ВИСОТИ СЕРЕД НАСЕЛЕННЯ МІСТА ЛЬВОВА Й ОБЛАСТІ ЗА ПЕРІОД 2018–2024 РОКІВ
Травми від дії тупих предметів є одними з найбільш поширених видів травматизму в судово-медичній експертизі. Серед таких травм значну кількість смертельних випадків унаслідок падіння з висоти. Найчастіше падіння з висоти є нещасними випадками, проте трапляються самогубства та навіть вбивства таким способом. Стан алкогольного сп’яніння теж відіграє ключову роль в даному виді травматизму.У статті наведені дані щодо поширеності такого виду смертності серед населення Львівщини за останні 7 років.
ДЕЯКІ АСПЕКТИ ВТОРИННОЇ ПРОФІЛАКТИКИ УТВОРЕННЯ ТА ПРОГРЕСУВАННЯ ДЕКУБІТАЛЬНИХ ГНІЙНО-НЕКРОТИЧНИХ ПРОЦЕСІВ (ПРОЛЕЖНІВ) І КЛІНІЧНІ СТРАТЕГІЇ КОМПЛЕКСНОГО ЛІКУВАННЯ
Для визначення ризику утворення декубітальних виразок ефективними є спроби кількісного оцінювання дії стискання зовнішніх чинників. Лікування пролежнів, незважаючи на застосування відомих способів і методик, нерідко є високозатратним і малоефективним. Адекватний догляд та лікування хворих із хронічними ранами та, зокрема, пролежневими гнійно-некротичними ускладненнями можливі лише за умови застосування комплексних алгоритмів. Основним фактором в успішній профілактиці є запобігання стисканню шкірних покривів і підшкірної жирової клітковини, що досягається зміною положення пацієнтів у ліжку, за винятком нічного часу. За даними Європейської експертної групи, необхідна частота репозиціонування залежить від поверхні, на якій лежить пацієнт. Альтернативними методами, спрямованими на зниження сили тиску, є спеціальні пластикові шини, протипролежневі матраци, ліжка, подушки, прокладки, а також матраци, заповнені водою, повітрям, піною, гелем або їх комбінацією. Європейська консультативна група із пролежнів у 2009 році створила й запровадила сучасну клінічну класифікацію.Спочатку утворюються дистрофічні, а потім виразково-некротичні зміни шкіри (пролежні І та ІІ стадій), підшкірної основи, іноді з ураженням скелетних м’язів і окістя (ДВ ІІІ та ІV стадій), можливе виникнення контактного перихондриту, хондриту або (та) періоститу, остеомієліту. Метою нашої роботи було дослідження на основі даних літератури та клінічного досвіду можливості профілактики, оптимізування комплексного лікування хронічних компресійних гнійно-некротичних процесів (пролежнів), зокрема декубітальних виразок ІІІ–IV стадій, у відділенні паліативної допомоги з урахуванням авторської модифікації класифікації локальних уражень і клінічних стратегій. На основі 10-річного досвіду вторинної профілактики і лікування пролежнів у 873 пацієнтів нами була запропонована авторська оптимізована клінічна класифікація та сформульовані предиктори ризику виникнення ускладнень, що потребують здійснення повторних ревізій, некр- і секвестрнекректомій. У всіх випадках колікваційного некрозу та нагноєння було проведено адекватну хірургічну санацію. Стратегія DOMINATE, яку можна вважати клінічним протоколом у хірургічних клініках, передбачає видалення нежиттєздатних тканин із рани за наявності колікваційного (вологого) некрозу чи обмежених (демаркованих) острівців сухого некрозу. Ятрогенно під час некректомії видаляються також клітини у стані некро- та парабіозу, зменшується кількість бактерій та інтенсивність їхнього росту. На основі стратегії DOMINATE для відділень паліативної допомоги / непрофільних відділень нами створено стратегію NODITE, патогенетично обґрунтовану й адаптовану, з адекватною реалізацією принципів догляду та терапії, що також включає розкриття та дренування гнійних затьоків із прецизійною поетапною некректомією. У разі неможливості одномоментного видалення некротичних мас з позицій Damage-контролю за загальним станом пацієнта або додаткового / повторного формування некрозів застосовували тактику повторних, програмованих ренекректомій. Правильний вибір адсорбуючих пов’язок дозволяє контролювати процес ексудації, запобігати розпаду нових колагенових структур і впливати на неоваскуляризацію у проліферативній фазі. Стверджено, що використання декомпресійних ортопедичних матраців, кругів та інших технічних засобів для зменшення «хронічного» постійного тиску на уражені тканини забезпечує позитивний клінічний ефект, удвічі зменшує вірогідність прогресування некробіозу порівняно із хворими, які не користуються засобами розвантаження (декомпресії).
ПІДГОТОВКА ДО ПРОТЕЗУВАННЯ В УМОВАХ ВТОРИННИХ ЗУБОЩЕЛЕПНИХ ДЕФОРМАЦІЙ ПРИ ЗУБОАЛЬВЕОЛЯРНІЙ ФОРМІ У ВЕРТИКАЛЬНІЙ ПЛОЩИНІ З ВИКОРИСТАННЯМ МІНІІМПЛАНТАТІВ
Незважаючи на стрімкий розвиток стоматології як науки, популяризацію та широке застосування профілактичних заходів, втрата зубів унаслідок карієсу залишається основним захворюванням, на подолання наслідків якого спрямовані зусилля сучасних стоматологів-ортопедів [1; 2; 12]. Унаслідок порушення цілісності зубного ряду виникає комплекс морфологічних, функціональних і естетичних змін, що значно ускладнюють процес діагностики та лікування таких пацієнтів [3; 10; 11; 13].Список скорочень:ВЗЩД – вторинні зубощелепні деформації; ТРГ – телерентгенографія; КТ – комп’ютерна томографія. Мета – оптимізація лікування патологічних змін зубощелепного апарату в пацієнтів із дефектами зубів і зубних рядів, ускладнених вторинними зубощелепними деформаціями, шляхом розроблення і впровадження методики підготовки пацієнтів різного віку із вторинними деформаціями зубощелепного апарату вертикального типу зубоальвеолярної форми за всіх класів дефектів зубних рядів за Кеннеді. Матеріали та методи. Нами було прийнято на ортопедичне лікування 70 пацієнтів із вторинними деформаціями зубощелепного апарату, з них 39 (55,71%) жіночої статі та 31 (44,29%) чоловічої. Пацієнти були розподілені на дві основні клінічні групи: 1-а група – 45 (64,29%) осіб, які мали включені дефекти зубних рядів (III–I \/ класів за Кеннеді), та 2-а група – 25 (35,71%) пацієнтів із дистально необмеженими дефектами (I–II класи). Обстеження пацієнтів проводилося відповідно до загальноприйнятої методики із застосуванням додаткових методів дослідження: оклюзіографії, внутрішньоротової функціографії, біометрії діагностичних моделей, рентгенографічних методів дослідження (дентальна прицільна рентгенографія, ортопантомографія, комп’ютерна томографія, телерентгенографія). Під час обстеження ротової порожнини звертали увагу на форму зубних рядів, зміни положення зубів у вертикальній, трансверзальній і сагітальній площинах, визначали ступінь порушення оклюзійних контактів оклюзійної поверхні зубів, проводили аналіз оклюзійних контактів, порушення функціональної оклюзії за допомогою комп’ютерної системи T-scan. Більшість (45 пацієнтів (64,29%)) мали вторинні зубощелепні деформації у вертикальній площині, 14 (20,00%) у горизонтальній, 11 (15,71%) мали комбіновані вторинні деформації.Результати. За розробленою нами методикою, відповідно до «Способу підготовки до протезування в умовах вторинних зубощелепних деформацій», патент № 144644 від 12 жовтня 2020 року, проведено лікування 11 пацієнтів із вторинними зубощелепними деформаціями вертикального типу зубоальвеолярної форми. Суть методики полягала в тому, що замість створення підвищеного жувального навантаження в періодонті зубів, що змістилися, та виготовлення ортопедичних конструкцій, порушення цілісності збережених зубів, у кістковій тканині, біля переміщених зубів фіксувалися мікроімпланти та прикладалася тяга (пружинна, еластична), для необхідної інтрузії цих зубів або груп зубів. Технічний результат полягає в тому, що застосовуються мікроімпланти та прикладається тяга (пружинна, еластична ) для необхідної інтрузії окремих зубів або груп зубів. Відмітною особливістю способу, є те, що інтрузія зубів, що змістилися, не потребує створення підвищеного жувального навантаження в періодонті, за включених дефектів зуби на протилежній щелепі не потребують препарування і можуть залишатися інтактними, у разі наявності кінцевих дефектів немає необхідності у виготовленні часткового знімного протеза, що запобігатиме збільшенню атрофії кісткової тканини, спрямування переміщення зубів можна більш чітко координувати, вибирати місце розташування мікроімплантатів. Висновки. Інтрузія зубів, що змістилися, не потребувала створення підвищеного жувального навантаження в періодонті, спрямування переміщення зубів можна більш чітко координувати завдяки вибору місця розташування мікроімплантатів.
МІЖДИСЦИПЛІНАРНИЙ АЛГОРИТМ ДІАГНОСТИЧНО-ЛІКУВАЛЬНОЇ ДОПОМОГИ ХВОРИМ З ПОРУШЕННЯМИ МІЖЩЕЛЕПОВОГО ПОЛОЖЕННЯ ПРИ ДИСФУНКЦІЇ СТОМАТОГНАТИЧНОЇ СИСТЕМИ
Статтю присвячено розробці та впровадженню міждисциплінарного алгоритму діагностично-лікувальної допомоги хворим із дисфункцією стоматогнатичної системи на підставі оцінки та клінічно-інструментального визначення зміщення міжщелепового положення (далі – МП). Застосовано інноваційну цифрову технологію Centric Guide® та T-scan ІІІ у комплексі з клінічною оцінкою. Описано випадок лікування пацієнтки з асиметричним середнім зміщенням МП, дискінезiями суглобів та жувальної м’язової системи. Результати лікування засвідчують високу дієвість міждисциплінарного підходу.
ДО ПИТАННЯ ПРО ЗНАЧУЩІСТЬ ТАЛАСОГЕННИХ ІНФЕКЦІЙ
Актуальність проблеми зумовлена зростанням ризику інфекційних таласогеній (“thalass” – море), збудники яких знаходяться в широкому діапазоні таксономічних груп. Це підтверджується постійним збільшенням кількості повідомлень про рекреаційних і професійних користувачів морських вод, у яких розвиваються шлунково-кишкові, дихальні, дерматологічні розлади та ЛОР-інфекції. Мета. Провести аналіз даних літератури щодо таласогенних інфекцій і обґрунтування значущості цієї проблеми.Матеріали та методи. У роботі були використані такі методи: аналітичний, інформаційного пошуку, описовий і узагальнення. Для отримання даних проведено аналіз наукової літератури щодо узагальнення результатів досліджень таласогенних інфекцій. Результати. У результаті проведеного аналізу даних літератури підтверджено дозозалежні відносини між шлунково-кишковими патологіями та якістю рекреаційних вод, виходячи з рівня забруднення бактеріями-індикаторами. Висвітлено погляди провідних експертів з даної проблеми щодо дослідження причин численних спалахів і випадків, пов’язаних з використанням рекреаційних вод. Обґрунтовано правомірність розроблення рекомендацій Усесвітньої організації охорони здоров’я щодо якості вод, придатних для відпочинку та спорту, для органів охорони здоров’я, а також широкому загалу, включаючи туризм і управління пляжними курортами в усьому світі.Висновки. Визнано необхідним проведення вітчизняних епідеміологічних і мікробіологічних досліджень таласогенних інфекцій.
СТАН ЗАХВОРЮВАНОСТІ НА ВІРУСНІ ГЕПАТИТИ А, В, С У РІВНЕНСЬКІЙ ОБЛАСТІ УКРАЇНИ ЗА 2017–2023 РОКИ
Стаття присвячена стану вивчення проблеми поширення вірусних гепатитів А, В і С. Проаналізовано показники захворюваності вірусними гепатитами А, В і С у Рівненській області за 2017–2023 роки.У статті висвітлено стан захворюваності гострими та хронічними вірусними гепатитами до повномасштабної воєнної агресії Росії на територію нашої країни і в період повномасштабної війни. Установлено, що в період повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України у 2022–2023 роках відмічалось зростання захворюваності вірусними гепатитами в Рівненській області, що потребує посилення епідеміологічного нагляду за цими інфекціями. Результати аналізу можуть бути використані в роботі практичних лікарів і в подальших наукових дослідженнях для прогнозування та моделювання рівня захворюваності.
ЕКЗОСОМИ: МОЛЕКУЛЯРНІ ШЛЯХИ ДІЇ ТА ФАРМАКОЛОГІЧНИЙ ПОТЕНЦІАЛ У РЕГЕНЕРАТИВНІЙ МЕДИЦИНІ (ОГЛЯД ЛІТЕРАТУРИ)
У статті розглядаються теоретико-методологічні засади механізмів впливу екзосом, що належать до класу позаклітинних везикул, вивільняються у позаклітинний простір шляхом екзоцитозу та відіграють ключову роль у міжклітинній сигнальній взаємодії. Завдяки своїй здатності транспортувати біоактивні молекули, такі як мРНК, мікроРНК, білки, ліпіди та метаболіти, екзосоми забезпечують регуляцію клітинного мікрооточення, імунної відповіді, ангіогенезу, перекисного окислення, проліферації та репаративних процесів. Їхній вплив на дермальні фібробласти, кератоцити, меланоцити створює нові можливості для регенерації тканин, активації синтезу позаклітинного матриксу та корекції фотоіндукованого та хроноіндукованого старіння шкіри. Завдяки цьому екзосоми викликають величезний інтерес у всіх галузях медицини. Мета роботи – дослідити та узагальнити сучасні відомості про терапевтично-регенеративний потенціал екзосом за даними відкритих джерел інформації та вдосконалити подальші дослідження в цьому напрямі.Матеріали та методи. Підбір публікацій виконано за базами даних українських та європейських видавництв, у яких висвітлюються відомості про застосування екзосом у різних напрямах медицини та у естетичній косметології. Матеріали досліджувались у три етапи. На першому етапі проводився пошук літературних джерел за ключовим словом «екзосоми». На другому етапі вивчались резюме статей та виключались публікації, які не відповідали критеріям проведеного дослідження. На третьому етапі вивчались повні тексти статей, які були відібрані та відповідали критеріям включення до списку літератури та досліджень. Результати та обговорення. У статті було розглянуто та проаналізовано сучасні біотехнологічні можливості використання екзосом для лікування пошкоджених тканин та омолодження шкіри. Покроково розглянуто їхній вплив на кератоцити, проліферацію та міграцію фібробластів, меланогенез, колагеностимуляцію, хронічне запалення, окисний стрес та ряд інших структур та функцій. Особливу увагу привертає їхня здатність транспортувати біологічно активні молекули в клітини-мішені, стимулюючи природні процеси регенерації та інгібування процесів фотостаріння шкіри. Проводячи теоретичний аналіз такої проблематики, нашу увагу привернули екзосоми, отримані із мультипотентних клітин, індукованих дермальними фібробластами людини, препарати Hanheal, представлені компанією PlatinumMed, які дають можливість уникнути етичних проблем у подальших дослідженнях та імунного відторгнення, оскільки їх отримано із власних тканин, що надає їм безпечності. Ці препарати є революційним проривом у сучасній косметології та регенеративній медицині. Використовуючи передові біотехнологічні методи, що гарантують збереження стабільності екзосом та зменшення ризику контамінації сторонніми білками або іншими біомолекулами, препарат гарантує високий ступінь чистоти, а полікомпонентність ліофілізанта додатково підвищує його мультифункціональний вплив та біоактивність. Висновки. Екзосоми є універсальними носіями біоактивних молекул, а клітини, які їх виділяють, відіграють ключову роль у регуляції різних фізіологічних і патологічних процесів. Розуміння специфіки екзосом кожного типу клітин відкриває широкі перспективи для їх використання в терапії, естетичній медицині, діагностиці та біоінженерії. Для узагальнення позитивних та негативних аспектів, а також забезпечення доступності та безпечності у застосуванні препаратів на основі екзосом Hanheal, представлених компанією PlatinumMed, теоретичний аналіз потребує доведення у практичній площині, тому наступним кроком є проведення наукового дослідження саме з цими препаратами.
ТЕЛМІСАРТАН У СВІТЛІ НОВІТНІХ КЛІНІЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ: ЕФЕКТИВНІСТЬ ТА ПЕРСПЕКТИВИ ВИКОРИСТАННЯ
Телмісартан, що належить до групи блокаторів рецепторів ангіотензину II (БРА), є високоефективним препаратом для лікування артеріальної гіпертензії як у монотерапії, так і в комбінації. Його унікальність полягає у найдовшому періоді напіввиведення серед БРА, що забезпечує стабільний і тривалий контроль артеріального тиску протягом доби. Крім основної дії, телмісартан чинить частковий агоністичний вплив на рецептори PPARγ. На відміну від повних агоністів PPARγ (тіазолідиндіонів), телмісартан покращує метаболічні показники, не викликаючи при цьому небажаних побічних ефектів. Телмісартан – потужний антагоніст рецепторів ангіотензину II типу 1, що є ключовим у регуляції судинного тонусу, продукції альдостерону та симпатичного нервового тонусу. Часткова агоністична активність щодо PPARγ надає йому протизапальні, антипроліферативні й антиоксидантні властивості, що робить його цінним для лікування пацієнтів із метаболічними порушеннями, цукровим діабетом, атеросклерозом і серцево-судинними ускладненнями. Особлива увага приділяється потенціалу телмісартану в онкології. Препарат може виявляти антипроліферативні, антиапоптотичні й антиметастатичні ефекти, що може стати основою для майбутніх клінічних випробувань із перепрофілювання препарату як потенційного протиракового агента.Багатогранні фармакологічні властивості телмісартану – від антигіпертензивних та метаболічних до протизапальних, кардіо-, нефро-, нейро- та протиракових – роблять його перспективним засобом для лікування широкого спектра захворювань. Поєднання цих ефектів робить його особливо цінним для пацієнтів із поєднаною серцево-судинною та метаболічною патологією, а також відкриває нові можливості для його терапевтичного застосування поза межами класичної кардіології.
ФІЗИЧНА ТЕРАПІЯ ДЛЯ ВІДНОВЛЕННЯ ФУНКЦІЇ КУЛЬШОВОГО СУГЛОБА ТА НАДКОЛІНКА: ПРИНЦИПИ, МЕТОДИ, ЕФЕКТИВНІСТЬ
Актуальність дослідження. У сучасному світі проблеми зі здоров’ям опорно-рухового апарату стають усе більш актуальними. Зокрема, патології кульшового суглоба та звичайного видимого надколінника є серйозними медичними проблемами, які суттєво погіршують якість життя пацієнтів і можуть обмежувати їхню фізичну активність та робочу діяльність.Фізична терапія в цьому контексті відіграє ключову роль. Вона є необхідною складовою частиною комплексного підходу до лікування та реабілітації пацієнтів з патологіями кульшового суглоба та надколінка. Однак, незважаючи на важливість цього напряму, є необхідність у подальшому дослідженні та розвитку методів фізичної терапії, спрямованих на покращення результатів лікування та реабілітації цільової групи пацієнтів.Мета дослідження – теоретично та практично обґрунтувати комплекс заходів фізичної терапії та їх ефективність у лікуванні та реабілітації пацієнтів з патологіями кульшового суглоба та звичайного видимого надколінка.Для досягнення поставленої мети потрібно вирішити низку завдань: – проаналізувати основні принципи та методи фізичної терапії у разі патологій кульшового суглоба; – виокремити роль фізичної терапії у лікуванні звичайного видимого надколінка.Матеріали та методи. У дослідженні використовувалися дані з літературних джерел, а також клінічний досвід фахівців. Аналіз був проведений на основі наукових даних та клінічних спостережень.Результати та обговорення. Результати дослідження вказують на важливість фізичної терапії у відновленні функцій кульшового суглоба та надколінка. У статті обговорюються різні методи фізичної терапії, такі як вправи для зміцнення м’язів, розтяжка, масаж, інший фізіотерапевтичний підхід.Висновки. Фізична терапія виявляється ефективним методом у лікуванні та реабілітації пацієнтів з патологіями кульшового суглоба та звичним видимим надколінком. З урахуванням індивідуальних особливостей пацієнтів фізична терапія може бути оптимальним варіантом лікування та покращення їхнього стану.
ОСНОВНІ ПРИНЦИПИ ТА МЕТОДИ ТЕЛЕРЕАЛІБІТАЦІЇ ДЛЯ ПОКРАЩЕННЯ МОБІЛЬНОСТІ ПІСЛЯ ІНСУЛЬТУ
Інсульт – одна з основних медико-соціальних проблем людства. Він посідає друге місце серед причин смертності та перше серед причин втрати працездатності людини у всіх країнах світу.Пацієнти, які перенесли інсульт, часто стикаються з труднощами під час реабілітації в домашніх умовах та формуванні адекватної прихильності до реабілітаційної терапії. На тепер не досить сучасних наукових знань, пов’язаних з інсультом. Особливо важлива впевненість та ефективність у процесі реабілітації, що прогнозує повернення пацієнтів до нормального функціонального стану, сімейного та соціального життя. Отже, необхідні позитивні та ефективні служби підтримки для реабілітації після інсульту щодо вирішення цієї проблеми та допомоги тим, хто його пережив.Телереабілітація – новий інноваційний метод, який спрямований на відновлення функціональних можливостей пацієнта у домашніх умовах. З його допомогою реабілітологи працюють із основними наслідками інсульту: порушеннями рухової функції верхніх та нижніх кінцівок, когнітивними розладами та афазією.Телереабілітація передбачає дистанційне надання різних реабілітаційних послуг за допомогою телекомунікаційних технологій.Переваги дистанційної реабілітації включають надання тривалої й адаптованої терапії вдома відповідно до потреб пацієнтів. Її ефективність залежить від специфіки програми, включаючи тип і тяжкість стану пацієнта, мету оцінки й цілі втручання. Така модель відновного лікування дозволяє пацієнту та реабілітологу підтримувати контакт на відстані та координувати процес відновлення, що також покращує емоційне ставлення до процесу реабілітації.
РОЛЬ ДИХАННЯ ЗА БУТЕЙКОМ У ДІТЕЙ З БРОНХІАЛЬНОЮ АСТМОЮ
Лікування бронхіальної астми передбачає можливість використання немедикаментозних методів лікування додатково до фармакологічного лікування. Мета – оцінити ефективність дихання за Бутейком у комплексному лікуванні бронхіальної астми у дітей віком від 6 до 12 років. Об’єкт і методи дослідження. У дослідженні взяли участь 36 дітей з бронхіальною астмою, які методом випадкової вибірки були поділені на дві групи. У основну групу увійшли діти, які отримували медикаментозну терапію в комплексі з диханням за Бутейком (n=18). Групу порівняння становили пацієнти, які отримували виключно медикаментозну терапію (n=18).Результати. Дослідження продемонструвало покращення якості життя та покращення контрольованості захворювання у пацієнтів з бронхіальною астмою, які додатково, окрім медикаментозного лікування, застосовували дихання за Бутейком.Висновки. У пацієнтів з бронхіальною астмою, які застосовували поряд з медикаментозним лікуванням дихання за Бутейком, покращився контроль астми з достовірною різницею з шостого місяця лікування (p=0,0001). Відбулося достовірне зростання середнього значення показника оцінки якості життя у основній групі пацієнтів через рік отриманого лікування, на відміну від групи порівняння (p=0,01). Оцінюючи функцію зовнішнього дихання, ми отримали достовірне зростання показника ОФВ1 в обох групах пацієнтів через рік лікування без статистично достовірної різниці у приростах (p>0,05).Використання дихання за Бутейком у комплексному лікуванні БА демонструє в перспективі гарні результати, потребує ширшого впровадження в практику і проведення подальших наукових досліджень на великих групах пацієнтів щодо підтвердження терапевтичної ефективності цього методу.
ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ В ПРАКТИЧНІЙ ПІДГОТОВЦІ СТУДЕНТІВ ТА ЛІКАРІВ-ІНТЕРНІВ
У статті проаналізовані можливості покращення якості теоретичної і практичної підготовки сту- дентів та лікарів-інтернів із хірургії шляхом використання інноваційних технологій. Показано, що вико- ристання симуляційних технологій дозволяє створити всі умови для оволодіння студентами та лікаря- ми-інтернами базовими теоретичними знаннями та практичними навичками, які включені у кваліфікаційні характеристики лікаря-спеціаліста. Доведено, що основою навчання є органічне поєднання глибоких теоре- тичних знань із можливістю оволодіння практичними навичками із діагностики, лікування та реабілітації пацієнтів у разі різних захворювань. Показано, що включення в навчальний процес інноваційних технологій дозволяє формувати й удосконалювати професійні знання, вміння та навички і забезпечити компетентну підготовку студентів до професійної діяльності.